Překlad Klimsa Korekce Toohka
Proč… démoni zachraňují lidi?
Proč, když jsme akorát vaše kořist?
Kde jsou všichni?
Zrovna jste dovařila… Neříkejte mi, že…
Hej, Mujiko, tohle už je přes čáru. Znovu jsi pochybila.
Proto jsi pro nás přišel? Máš příšerné načasování.
A s tou zbraní…
Samozřejmě. Bylo by nebezpečné, kdyby se ho jedno z těch děcek dotklo.
Co se jim stalo? Jsou bledí.
Jsou v pořádku?!
Emo!
Na konci zahni doleva.
Démoni, jo?
Vzpomínám si, že mi tak říkali.
Lidi!
Emo! Rayi!
Rayi!
Jsem rád, že je vám líp!
Ještě ji lépe není!
Jste všichni v pořádku?
Jasně!
Mrzí mě, že jsem vás vyděsila.
Nemáme v úmyslu nikomu z vás ublížit.
Jmenuji se Mujika a toto je Sonju.
Nejíme lidi.
Takže se tu nikomu z vás nic nestane.
V klidu odpočívejte.
--O co jim jde? --Tady máš.
Ostatní se s nimi spřátelili.
Jo…
--Tady máš, Rayi. --A tady ty, Emo!
Když jsme si dali jejich oběd, nic se nestalo.
Kdyby chystali něco zlého, už by to provedli.
Důležitější pro nás je, že vás dva zachránili.
Zachránili nás. Věřme jim.
Dostali všichni své jídlo?
Ano!
Děkujeme za toto požehnané a čisté jídlo a oslavujeme hojnost.
Vážíme si Nebe, Země a svých životů.
Děkujeme za jídlo.
--Děkujeme za jídlo. --Děkujeme za jídlo.
Je to dobré.
Ještě nespíte?
Mohli bychom si promluvit?
Budu rád.
Omlouváme se.
Pochybovali jsme o vás i přesto, že jste nás zachránili.
Nikdy mě nenapadlo, že jsou i démoni, kteří nejedí lidi.
S tím si nedělej starosti. Máte důvod k opatrnosti.
Lidské maso je pro démony speciální. Obzvlášť mozek.
Většina démonů by při pohledu na člověka začala slintat.
Je tedy lepší je všechny považovat za nepřátele.
Tak proč potom vy...
Náboženské důvody.
Rozhodli jsme se kvůli naší víře lidi nejíst.
Ale pouze lidi.
Vše kromě lidského masa normálně jíme.
Jsme, jak vy říkáte, kacíři.
Ideologie farmy, zisk, autorita a tak… To všechno jde mimo mě.
Zachránil jsem vás pouze ze zvědavosti.
Už to bude doba, co jsem si takhle popovídal s lidmi.
Koneckonců, dneska už jsou živí lidé k vidění pouze na farmě.
Na to jste se mě přišli zeptat, že?
Můžete nám to říct?
Co se to před 30 lety stalo s lidstvem?
Co se momentálně děje ve světě?
Nestalo se vůbec nic.
Co?
Nevím, kde jste přišli k číslu 30,
ale svět je takový už dost dlouho.
--Co tím myslíš? --Znamená to snad, že nejsme na Zemi?
Jsme na jiné planetě, což by vysvětlovalo ta podivná stvoření.
Ne.
Máme potom špatné datum? Není rok 2046, ale-
Ne.
Jsme na Zemi a určitě v roce 2046.
Podle jednoho z lidských kalendářů.
Takže…
Nechte mě povědět vám jeden starý příběh.
Starý příběh?
Kdysi byl svět mnohem rozsáhlejší, než je dnes.
V tak obrovském světě bylo značné množství lidí, které mohli démoni lovit.
Byl tu jak lovec, tak kořist.
Byli tací, kteří se ze strachu démonům vzdali.
Někteří lidé démony nesnášeli, a tak je lovili stejně, jako oni je.
Nakonec bylo zabitých démonů více než snědených lidí.
Takže démoni začali lidi taky nesnášet.
Nekonečná jatka. Neustálý strach.
Když se situace na obou stranách zhoršila, přišli lidé s řešením.
„Pojďme se dohodnout.
Lidé nebudou lovit démony a démoni nebudou lovit lidi.
Oddělme naše světy."
Vše začalo tímto slibem.
Tento slib rozdělil svět na dva rozdílné.
Tato oblast je démonskou stranou světa.
Kromě toho vás vaši předkové
zanechali démonům, jako dárek na stvrzení slibu.
Zanechali?
„A démoni nebudou lovit lidi."
Aby dodrželi slib, byli jimi lidé hlídáni a vychováváni.
Výchovný systém jsou farmy… Grace Field je jednou z těch nejlepších.
Špička mezi všemi farmami.
Od dohody uplynulo přes 1000 let.
Svět se od té doby moc nezměnil.
Dva světy?
Slib... mezi démony a lidmi.
Skvělé! To je bomba!
Je to ten nejhorší scénář, ale aspoň máme v co doufat!
Jo! Jsme na tom lépe, než jsme mysleli!
Lidé mají oddělený svět.
Svět bez démonů!
--Jupí! --Oh, nerad to říkám, ale…
Nemůžete přejít do světa lidí.
--Proč ne? --Je to součást dohody.
Během 1000 let se nikomu nepodařilo přejít z jednoho světa do druhého.
Jak to můžeš vědět?
Nevím. Pouze jsem to slyšel.
Ale svět lidí existuje, že?
Jo, to jsem taky slyšel.
Tak to je pak v pořádku. My ho najdeme.
Rozhodně zjistíme, jak se tam dostat!
Děkuji, Sonju! Cítím se o dost lépe!
Dobrá.
Pokud je tomu tak, dobře.
Je pozdě, měli byste jít spát.
Dobře!
Zítra vám ukážu cestu z tohoto lesa.
Doprovodíme vás k východu.
Děkuji! Dobrou noc.
BĚŽTE NA 06-32 PRONÁSLEDUJÍ NÁS
Nebojte, tuhle cestu nenajdou.
Propojili jsme tunely, které tu zanechaly mrtvé stromy, abychom vytvořili tuhle cestu.
Je to bludiště a jen já s Mujikou víme, kde je východ.
I tak se tu ztrácím.
--Slušně jsme pokročili. --Jo!
Démoni z farmy tuhle cestu neznají.
Stačí jít rovně po této cestě, abychom se dostali ven.
Vy žijete v lese?
Ne, my tady nežijeme. Pouze cestujeme sem a tam.
Oh, sasanky které drží vodu!
Jsem překvapen, že tohle víte.
Je tady místo, kde rostou ve svazcích.
Můžeme si tam odpočinout.
Dobře!
Slib mezi démony a lidmi složený před 1000 lety?
Tak tohle bylo myšleno tím slibem…
Tohle není ten svět, o kterém jsme četli ve knihách.
A Grace Field není jediná farma. Je jich mnohem víc.
To jako fakt?
To je strašné.
Musíme zachránit i tamty děti.
Ano, ovšem abychom to zvládli…
…musíme navštívit pana Minervu a zeptat se ho, jak přejít do světa bez démonů.
Připravíme se, vymyslíme plán, půjdeme pro Phila a ostatní
a taky pro všechny děti z ostatních domovů.
Až to uděláme, půjdeme do světa lidí.
Bude to ale tak jednoduché?
Už jen pouhý útěk byl dost náročný.
Pravda.
Správně. Nikdy jsem neřekla, že to bude jednoduché.
Ale vyhlídky se zlepšují.
Utekli jsme bez tušení, kam dál, protože nám nic jiného nezbývalo.
Ale teď už to víme!
Nikoho nenechám zemřít. Budeme žít zase všichni pospolu.
Společně a šťastně!
Cestu máme na dosah a já udělám vše pro to,
abychom se po ní mohli vydat, nehledě na obtížnost!
Přesně.
Utečeme znovu.
Jo!
Rozumím, jihovýchod.
Takovým směrem se chcete vydat?
To byste měli opustit les ze severní strany a celé to obejít.
--Ze severu? --Když budete pokračovat na jihovýchod,
po opuštění lesa narazíte na dvě území divokých démonů.
Pokud ovšem půjdete na sever, narazíte na pustinu.
Je to sice delší cesta, ale z lesa se dostanete za pět dní.
Další den už budete u cíle.
Během té doby byste se měli naučit pár věcí.
--Co? --S Mujikou vás zaučíme.
Věci, které vám pomůžou tam venku přežít. Minimální znalosti a dovednosti.
Děkuju, Anno.
Emo, mohla bych ti něco říct?
Leží mi to na srdci od včerejška a déle už to nevydržím.
O co jde?
Jestli se necítíš dobře, musíš nám to okamžitě říct.
G-Gildo?
Poslouchej, už se nikdy nenamáhej natolik, abys zase omdlela, jasný?!
Rozumíš?
D-Dobře…
Seš vždycky strašně bezohledná!
Nebylo v plánu, že si uřízneš ucho!
Je fajn být odvážná, ale k čemu nám to bude, když umřeš?
Takže se vzpamatuj!
Omvouvám fe!
Ale…
Žádné ale.
--Omlouvám se! --Má průšvih.
Stejně tak ty, Rayi.
Prej jsi byl návnada!
A taky ses pokusil porazit toho démona bez pomoci ostatních!
Jste šílení, hrát na babu s pěstiteli!
Šílenci!
Ray se pořád pokouší utéct a umřít, pokud na něj nedohlížíš.
Zase se o to pokoušíš?
Hej, přestaň! Já se o nic-
Tak se zeptáme Sonjua.
Určitě by umřel.
Vidíš?
Hej!
Ray umře?
Neumřu, neumřu…
Rozplakal jsi ji!
Tak moc jsme se báli.
Jo, strašně jsme se báli.
Nikdy nic neřekneš a pak z ničeho nic omdlíš...
Gildo…
Stejně jako se vy bojíte o nás, my se zase strachujeme o vás.
Jo, Don s Gildou měli slzy na krajíčku.
Nebojte se nás požádat o pomoc.
Pokud trpíš, nedrž to v sobě.
Dávej na sebe větší pozor!
Vy dva jste taky součástí naší skvělé rodiny.
Taky budeme pracovat. Společně na vše přijdeme.
Tak, prosím…
Děkuju… a promiň.
Promiňte, všichni.
To je skvělý! Co to je?
Vařil jsem.
Cože? Jak? Co jsi udělal, aby to chutnalo tak dobře?
Nic. Uvařil jsem to přesně tak, jak mě to Mujika naučila.
To ani náhodou! Akorát jsi tam bezmyšlenkovitě něco naházel!
--Tak to jsem dobrej. --Zatraceně!
My rozdělali oheň.
Já připravil brambory!
Já dělala knedlíky.
Všem se vám to napoprvé moc povedlo.
Posaďme se.
Dobře!
Děkujeme za jídlo.
Co se děje?
Nic.
Jen přemýšlím, kolik radosti dobré jídlo přináší.
Emo, házím!
--Přesně doprostřed! --Hustý!
Sonju?
Chystám se pročistit oblast,
jelikož musíme vyrazit na povrch a překročit tam řeku.
Dávej na sebe pozor.
Sonju!
Můžu jít s tebou?
Taky se chci podívat na povrch!
Dobře, ale drž se u mě.
Dobrá.
Řeka není tak hluboká.
Je sice studená, ale jde přejít i pěšky.
Problémem jsou pěstitelé.
To nejsou oni.
To je dobré. Vždy buď na pozoru.
Co když se někde skrývají? Jak bys utekla?
Chápu. Být na pozoru a uvažovat.
Takže, co bys chtěla?
Huh?
Je mi jasné, že ses nechtěla jít jen tak provětrat.
Chci, abys mě učil.
Co přesně?
Jak zabít živou bytost.
Během posledních dní jsi mě toho naučil dost.
Jak vařit, které jsou jedlé rostliny nebo užitečné byliny…
A jak používat harpunu a luk.
Ale… zatím jsem nic nelovila.
Chtěla bych se to naučit ještě předtím, než vás opustíme.
Maso, ryby, zelenina a ovoce.
Jídlo je něco, co si musíme získat sami.
Nauč mě prosím, jak chytit, zabít a připravit zvíře.
Chci, abys mě naučil lovit.
Když nebudeš bojovat, nikoho neochráníš.
Ani rodinu, ani sebe.
Je ještě teplý. Stále je naživu.
Dobrá střela. Na řadě je Gupna.
Gupna?
To je…
Buď s tím opatrná.
Je to upírská rostlina zvaná vida.
Bodni ji do srdce tvé kořisti.
Zasvětíš tím své jídlo bohům.
Pokud bohové přijmou, květina rozkvete.
Poté můžete jíst maso.
Toto je Gupna, kterou tradičně připravujeme maso.
Funguje také jako odtok krve, díky čemuž vydrží maso déle čerstvé.
Propíchnete ho, když je ještě naživu?
Jinak nevypustí krev.
Neboj se. Je v bezvědomí, takže neucítí žádnou bolest.
Můžeme to dnes vypustit...
Nechceme být snědeni. Chceme žít.
Ale i my jíme ostatní.
Pokud nebudeme jíst, nemůžeme přežít.
Tahle květina… byla zabodnuta do srdce mé sestry.
Takže už jsi ji viděla?
Jo.
Aha, takže ta květina… do ní byla zabodnuta, když byla ještě naživu.
Conny... Hao... Ceddy...
Normane...
Doufám, že je to nebolelo.
Doufám, že je to nevyděsilo.
Gupna je způsob, jak projevit vděčnost bohům.
Bez respektu to fungovat nebude.
Neměj obavy. Jsem si jist, že tví sourozenci…
…netrpěli.
Jo… Díky, Sonju.
Oh, Emo!
--Vítej zpátky! --Emo!
--Ema! --Jsi zpátky!
Páni, úžasný! Opravdu?
Emo, chováš se divně.
Děje se něco? Stalo se ti něco?
To nic není.
Jsem v pohodě.